Hancke+Emma

=Tjohopp!= Jag var inte i skolan förra torsdagen eller fredagen, så jag hade inte koll på att vi skulle skriva blogg igen, men jag ska försöka att komma ihåg vad jag gjorde så gott jag kan.

Måndag:
Mamma hade snott min cykel, så jag fick åka buss till min prao-plats på Millas café, som ligger mitt i stan. En av ägarna släppte in mig och visade mig runt. Hon var ganska trevlig; förklarade allting och frågade om jag undrade något och så; men det kändes som om hon ville bli av med mig, så det var inte så värst trevligt. Det hade varit en hel del krångel med papper och sånt, så jag hade varit inne där flera gånger veckan innan, så jag hade inte ringt och frågat om jag skulle ha något speciellt med mig eller så. Jag kan inte påstå att jag var nervös, men eftersom cafét var stängt när jag kom så visste jag inte riktigt var jag skulle gå in. Men jag blev hur som helst insläppt, jag fick enn tröja och ett förkläde som det stod Millas café på, och jag fick en golvmopp. När jag hade blivit visad runt och presenterad för de andra i personalen, som var två jättesnälla tjejer, så fick jag moppa golv. Och torka bord. Och fylla på salt- och pepparkar. Hon som visade mig runt försvann vid elva-tiden och kom inte tillbaka på hela veckan. Cafét bjöd på kaffe åt de som jobbade där, så under hela morgonen gjorde jag nog ingenting annat än att dricka kaffelatte. När det började komma lite folk så fick jag servera, plocka in disk coh torka av bord. Ni förstår, jag är ju ett litet barn som kan göra illa sig om jag använder en kniv. Eller kommer för nära ugnen, eller smörgåsgrillen, eller våffelgärnet. Det var riktigt trist, jag fick inte göra något kul alls.

Tisdag:
Jag börjar först klockan tio vaje dag - sovmorgon! Det är deffinitivi värt att sluta fem för att kunna sova till halv nio. När jag kom fick jag sopa golvet och torka av borden. Den här gången var den andra ägaren där, och han tyckte att det var okej om jag lade upp sallad på tallrikarna som lunchen sererades på. JAg fick bre mackor coh göra chokladbollar. Det var den typen av grejer jag trodde att jag skulle få göra. Den andra ägaren gick också vid elva-tiden, efter att ha sagt till de anställda att de gjorde allt fel, och kom tillbaka varje dag på morgonen. Eftersom ugnen är på hela tide var det sjukt varmt i köket. Jag kunde inte vara där någon längre tid, utan gick ut och ställde mig i kassan. Jag får egentligen inte vara där heller; tänk om jag skulle varaa otreevlig mot kunderna eller nåt; men när cheferna inte var där lät de andra två tjejerna mig ta fram det som kunderna ville ha ur montern och lägga på en tallrik, så tog de betalt. Jag frågade vad det krävdes för utbildning och de sade att det inte krävdes någon, men att det var bra om man hade gått en barista- kurs och café- och resturangutbildning.

=Hallå allihopa!= Här kommer redovisnig för min praovecka på Akutmottagningen. Ha det bra!

Måndag:
Första dagen på Akutmottagningen började kl. 9.00 med en informations-genomgång om tystnadsplikt, hygien, säkerhet, etc. När det var avklarat fick jag träffa Marita, undersköterska på medicinavdelningen på akuten, som jag följde hela dagen. Till medicinavdelningen kommer patienter som har bröstsmärtor, andningssvårigheter eller hjärtproblem, så nästan alla patienter var äldre (70+). Jag kunde inte göra så mycket med patienterna, men hjälpte till att koppla in EKG, ta blodtryck, köra blodprover till labbet och förflytta patienter till avdelningarna. I övrigt hjälpte jag till att byta lakan och rengöra rummen och skriva vissa personuppgifter till journaler. Jag slutade kl 16.00. Jag ska försöka ta lite bilder senare i veckan. Hej så länge!

Uppgiften:
Min praooplats heter då Akutmottagningen, Centrallasarettet. Mitt första och bestående intryck var att allt och alla är mycket lugnare än jag hade trott. Det kom inte in folk som var halft sönderslagna stup i kvarten, och ingen fick några elstötar. Mycket märkligt. Alla i personalen har hälsat och frågat om jag vill vara med och se olika saker och varit jällesnälla!

Bild på akutrummet:

Tisdag:
Dagen började kl. 8.00 med att en patient som hittats i sitt hem kom in med ambulans. Patienten hade veckogammla liggsår och hälarna hade ruttnat bort helt. Det kan jag säga, att får ni chans att lukta på svarta ruttna kroppsdelar - fly för livet. Fy faan. Hur som helst; sedan patienten tagits omhand och skickats till annan avdelning fick jag komma till Ortopedkliniken på Akutmottagningen där jag mötte en ny underköterska: Ullrika. Tillsammans med henne fick jag bland annat ta med patienter till röntken och sedan tillbaka eller till akutvårdsavdelningen. Jag fick också vara med på flera gipsningar, tappa vätska ur ett knä och ta bort stygn och lägga om en hand som opererats. Passet slutade kl. 16.00. Tjohej!

Uppgiften:
Här kan jag inte svara på någon av frågorna (jag kunde inte få fram uppgifterna tidigare så jag visste inte att jag borde ta reda på något). Jag vet dock att det finns oehört mycket personal, både läkare, sjuksköterskor, undersköterskor, städare, labbfolk, expeditionsfolk, mattantsfolk, etc. Ni vet ju själva hur ett sjukhus fungerar; vi tar hand om folk som är sjuka! Det finns, i alla fall på akuten, litet fler kvinnor än män, men skillnaden är inte stor. Nu vet ni det.

Bild på patient som fått gips på Ortoped.



Onsdag:
Tjohejsan! Jag har nu precis kommit hem efter att ha varit iväg hela dagen, och på order av Marie kan jag meddela att jag åkte direkt till piano och sedan till friidrottsträning. Men åter till ämnet, jag började dagen kl 8.00 på Kirurgavdelningen på Akuten där jag träffade undersköterska nr tre; Anellie. Som ni märker krävs det mycket sköterskor på akuten. Hur som helst, kirurgens patienter har främst ollika problem med magen, så vi hade bland annat en patient som hade mag influensa (denna patient var inte särskilt gammal och skrek så det hördes över hela akutmottagningen när vi skulle ta blodprov), och en som hade haft buksmärtor och kramper. Jag var också med mottagar-teamet, som tar hand om patienter som kommer in med ambulans innan de läggs in. Flera patienter var äldre och hade ramlat och slagit sig; de fick vi ta till röntken efter att vi tagit prover, satt in dropp och givit antibiotika osv. En väldigt spännande patient kom in: den hade varit med om en mopedolycka och sedan krampat på olycksplatsen. Det var fyra läkare och minst sex sköterskor på plats när ambulansen kom. Eftersom vi inte visste vilka skador patienten hade, satte vi på nack krage, och patienten låg hela tiden på en hård platt skiva utifall att ryggen skulle vara skadad. Direkt sattes det igång att tas prover, blodtryck och EKG. Vi kollade ryggen och nacken och kunde konstatera att bara en axel hade blivit skadad. Jag lyckades inte ta några bilder på akutrummet, men här kommer lite annat. Dagen slutade kl. 15.00.

Uppgiften:
Det jag gillar mest är lite mer damatiska saker, som att vara med när ambulansen kommer med en patient som råkat ut för en olycka. Det är också väldigt roligt att få göra saker; som när vi tar blodprov så får jag inte sticka in nålen, men jag kan sätta in provrör och byta dem; jag har fått hjälpa till att lägga om sår, och att ta blodtryck och sådant. Det är också roligt att åka cykeln med prover till labbet. Det är egentligen inte tråkigt att göra någonting, men det som är minst roligt är att ta and om gammla patienter som inte kan gå på toaletten själva, och att städa upp i rummen.

Bild från CT-scan av huvudet på en patient som ramlat och slagit sig.

Torsdag:
I dag övergav jag akutmottagningen och började kl. 07.45 på IVA (intensivvårdsavdelningen). Det var jättespännande. Här vårdas som ni kanske förstår patienter som kräver intensiv vård. Jag var med sjuksköterskan Gunilla som visade mig hur allt funkade. Vi hade en patient som hade allvarlig lunginflamation och inte kunde andas själv. Den låg i respirator, dvs en maskin som andas åt patienten. Det fanns också minst fem olika dropp-påsar som jag fick hjälpa till att blanda i mediciner, och prover som skulle tas en gång i timmen. Vår andra patient var samma som togs emot på akuten igår, den som hade ramlat och slagit sig. Jag fick nu veta att patienten även hade KOL, en obotlig lungsjukdom som man så småningom får om man röker, och en infektion. Denna patient kunde inte heller andas själv så vi kopplade in respirator även där. Patient nr tre hade hjärnhinneinflammation, vilket gav upphov till mycket kvalificerat svammel. Hjärnan hade påverkats litet. Jag återkommer till denna patient senare då det lite mer intressanta inträffar. Jag fick vara med då man skulle skicka en elchock i hjärtat på en patient som hade hjärtflimmer. Det var superspännande. Man sövde helt enkelt patienten och satte sedan elstöten rakt genom hjärtat. Patienten ryckte till på britsen och sedan var det klart. Nästa spännande grej jag fick vara med om var nästan en operation. Patienten hade njursvikt, så vi skulle sätta in en katalysator som skulle göra så att blodet kunde renas i en dialys. Alla verktyg och alla kläder var sterila, läkaren hade en sån där grön mösssa. Men, men; patientens hals, där ingreppet skulle göras, tvättades av och man klistrade fast en grön steril duk med ett hål i mitten över stället där katalysatorn skulle sättas in. Ingreppet gick i princip ut på att läkaren stack en nål och en lång slang i patientens blodkärl ända in till hjärtat. Patienten fick bara lokalbedvning så jag fick stå precis brdevid sängen och hålla patientens hand medan läkaren gjorde ingreppet. Coolt. Åter till patienten med hjärnhinneinflamation. Hjärnhinnan hade svällt så att det blev för högt tryck i huvudet. Vi hade blivit tvugna att såga hål i skallbenet för att lätta på trycket. Tyvär gör man inte det på Växjö Lasarett, så vi förberedde patienten på att flyttas till Lund. Patienten var inte vaken, men trots att den andades skulle vi intubera. Då kör man ner en lkang i lungorna som man kopplar till respirator. Jag fick vara med och blanda dropp och mediciner igen; morfin i natriumklorid, muskelavslappnande som i princip gjorde patienten tillfälligt förlamad (alla muskler sattes ur funtion, så patienten kunde inte andas), och det var minst fyra mer men jag kommer inte ihåg vad det var. Med sjutusen maskiner kopplade till sig, och sju dropp med olika mediciner tog ambulanspersonalen med honom ill amulansen för att åka till Lund. Dagen slutade kl. 16.30. Hej hopp!

Uppgiften:
Jag har, som jag har berättat, träffat mest undersköterskor och sjuksköerskor. Jag har naturligtvis också träffat några läkare, men de är förfärligt upptagna av sig. Undersköterskorna behöver bara tre års gymnasieutbildning på omvårdnadsprogrammet, eller tre terminer efter gymnasiet om de läst en annan linje. Sjuksköterskorna har tre års högsoleutbildning efter gymnasiet. Läkarna måste läsa naturvetenskapslinjen på gymnasiet. Därefter har de fem års högskoleutbildning på läkarlinjen, vilket följs av några år som AT- och ST-läkare. Då har de anställan och legitimation som läkare, men har ingen specialitet eller vad man ska säga. Städare och mattanter vet jag inte vad de har för utbildning.

Bild på IVA:s medicin-föråd

Bild på patient-sal på IVA

Fredag:
Sista dagen var jag tillbaka på Akuten, Ortoed. Dagen, som började kl. 8.00, var gott och väl min lugnaste, förmodligen den lugnaste på hela året. Vi hade tre eller fyra patienter före lunch, totalt. De andra avdelningarna hade litet mer men den var väldigt lugnt på hela Akutmottagningen. Ambulanserna hada det också väldigt lugnt, så en av ambulansförarna visade mig en ambulans och dess utrustning. Som den idiot jag är glömde jag att ta bilder i ambulansen, men så kan det vara. I alla fall så gick jag omkring lite överallt och snodde andras arbetsuppgifter, som tex att köra over till labbet.

Bild på blodprov.

Bild på sparkckeln jag körde proverna med.

På eftermiddagen Fick vi lite fler patienter, och förvånansvärt många var barn. Vi hade en ett-åring, en tvååring och flera litet äldre barn. En litet spännande patient vi fick in hade slagit i huvudet och tuppat av, så den undersöktes av doktorn i akutrummet. Patienten mådde bra men gick som en fullegubbe, så den fick stanna över natten. En annan patient kom in med svåra buksmärtor och togs in för provtagning osv. Det var i stort sett allt som hände under min sista praodag. Jag slutade kl. 15.30. Tjohopp! Vi ses på måndag!

Uppgiften: Eftersom det enda jag har skrivit varje dag har varit att berätta om min dag gör jag bara en kort redovisning. Jag börjar kl. 8.00 med att möta min handledare för dagen och sedan gå till en avdelning innom akuten. Jag hjälper till med att ta blodtryck, assistera när vi tar blodprov, köra patienterna, i sängar eller rullstol, till rönken eller till Akutvårdsavdelningen. Anteckna vissa saker i journaler och sådant. Jag slutar mellan kl. 15.00 och 17.00.